DUBAJ 4. červenec 2003
Konzulát Spojených států.
Jak dlouho mě ještě necháte čekat?
Promiňte?
- Umírám tam. - Kde?
Tam vedle pavilonu Benjamina Franklina s bramborovým salátem.
Promiňte, ale měli bychom se znát?
Rozhodně. Měli. Sice se neznáme, ale měli bychom.
- Ray. Ray Koval. - Theresa Corrado.
- Těší mě. - Dobře.
- Šťastný Den nezávislosti. - I vám.
Promiňte, ale nevím, jestli je to tím kolenem, ale jsem trochu zmatený.
Myslel jsem si, že se navzájem pozorujeme.
Ne. Mrzí mě to. Možná jste opilej.
Ne ne, kdybych byl opilý, začal bych vás balit.
To se mi ulevilo.
Kdybych byl opilý, řekl bych vám, jak úžasně vypadáte.
A že je absolutně šílené, že tu stojíte úplně sama.
To jste vždy takový?
Ne. Někdy to tak sice vypadá, ale tohle je rozhodně jiné...
- A v čem je to jiné? - Nevím.
Myslím, že jsem přijel proto, abych to zjistil.
DVOJÍ HRA
z odposlechu přeložila larelay, do češtiny radmas
tvorba časování Marty korekce lorsson
O 5 let později
- Děláš si srandu, že jo? - Myslím to smrtelně vážně.
Za mnou?
Napojil se na nás na Šesté.
Jestli je to nějaká vaše hra, kterou chcete způsobit vzrůšo,
tak to je fakt trochu smutné.
Žádná hra, Rayi. Je to pravda.
Jak jsem ti říkal, jde o starou dobrou špionáž.
Moskevská pravidla, špióni v ulicích.
Jak daleko je za mnou?
Asi tři metry. Musel se na nás zavěsit v centru.
A ty ho znáš?
Už jsem ho párkrát viděl. Stopro patří k Burkett & Randle.
Stále ti říkám, že tyhle lidi berou mýdlo a pěnu na holení velmi vážně.
Takže přecházíme na plán B?
- Pojďme na to. - Co má na sobě?
Námořnický rolák, šedou bundu.
Dobrá prácička. Výborně.
Neexistuje, abych v tom byl sám, takže jestli ho chceme setřást, na rohu uděláme menší rošambo.
Chceš, aby jsme se ho zbavili přímo nebo nenápadně? Jak to chceš?
Pořád musím myslet na to, že mě vodíte za nos.
Rozhodni se Rayi. Přímo nebo nenápadně.
Nebo si chcete jen ověřit, jestli jsem hoden těch peněz.
No ták.
Nenápadně.
Kriste!
Dávejte pozor, tohle je New York, jasný?
Pomůžu vám.
Otevřete oči! Idiot...
- Hej. Jsi tam? - Co to děláš?
Máme problém.
- Myslel jsem si, že jsi na místě. - Vždyť jsem byl. Byl jsem.
Jsme 2 minuty od tebe.
- Je to past. - O čem to mluvíš?
- Dohodni tu schůzku na jindy. - Ne.
Nepřichází v úvahu.
- Je to past. Prostě odejděte! - Poslouchej mě! Vím, jaké to je.
Jsi nový, jde o hodně, chceš udělat dobrý dojem...
Haló? Rayi?
Vzpomínáš si na mě?
- Jasně. My jsme... - Už je to dlouho, že?
Ano...
Mám tě.
- Promiňte, já jen... - Ty jen co?
- Jen si nemohu vzpomenout. - Pěkný pokus.
Prosím?
Trochu profesionální zdvořilosti by nezaškodilo. Ubylo by na trapnosti.
Odkud vás jako znám?
Odkud mě znáš?
To bolí! Hraješ pěkně drsnou hru.
Věř mi. Mockrát jsem přemýšlel o tom, jaké by to bylo.
Kde se to stane, co řekneš, co řeknu já...
- Ale nikdy by mě... - Je mi to doopravdy velmi líto.
- Vážně to chceš takhle? - Očividně jste si mě s někým spletl.
O tom pochybuju.
Jména mi nikdy nešla a měla by, zkoušel jsem to.
Paměť na tváře je lepší. Známka tak B, B-.
Ale v čem jsem dobrý, v čem přímo exceluju,
jsou lidi, s kterými jsem spal. To je moje tradičně silná stránka.
Podívejte, teď vážně. Nevím, za koho mě považujete, ale...
Okouzlila si mě, svedla, opíchala, nadrogovala...
a prohledala můj hotelový pokoj.
Fakt zvrácené. Víš, na co poslední si vzpomínám předtím, než jsem odpadl?
Jak moc ses mi líbila.
Fajn...
Jako blázen nevypadáš,
a to je asi jediný důvod, proč ještě nevolám ochranku...
Nevěřím vlastním očím, co mi to tu předvádíš!
Počkej...
To je nějaký vtip? Takže o to jde?
Máš vůbec představu, co všechno jsi mi způsobila?
Vyhrála jsem něco?
Ráno jsem se vzbudil, šel jsem zpět na konzulát,
musel jsem udělat i nemožné, abych získal kopii seznamu hostů.
Nejbližších 24 hodin jsem se snažil zjistit, jestli pracuješ pro Mossad,
Sýrii anebo Rusko.
- A která možnost to byla? - Stále pracuješ pro CIA?
Tak fajn. Myslím, že jsme skončili.
Konzulát Spojených států v Dubaji, my dva, 4. červenec 2003.
Obtěžujte někoho jiného.
- Červené víno a modrá margarita. - Dejte mi pokoj.
Já jsem měl zraněné koleno a ty jsi měla prsten na palci.
- Mimochodem, viděl jsem to poprvé. - Jestli půjdete za mnou, začnu křičet.
Vzal jsem si dovolenou, abych tě našel!
Pět let! A vždycky, když jsem přijel na hodnocení...
- Varuju vás naposledy! - ...a měl jsem jen tvojí fotku.
A oni na to: "Takže Rayi, co nám řeknete o Dubaji?"
- Obtěžujete mě! - Takže kdo jsi, k čertu?!
Ale ne!
Ty!
- To ty mi máš něco odevzdat. - Ty jsi můj kontakt?!
Chováš se, jako bych ti dlužila omluvu.
Nenamáhej se.
Byla to tvoje práce, jsi velký chlapec. Věděl jsi, co děláš.
Vidím, že je to pod tvojí důstojnost.
Agent MI-6 si vezme neznámou dívku...
z párty na konzulátu do svého pokoje, kde má
nezabezpečený kufřík s egyptskými kódy na protivzdušnou obranu.
- Přikázali ti, aby ses se mnou vyspala? - Potřebovala jsem ty kódy.
Bylo mi jasné, že čím míň času s tebou strávím, tím líp.
- Ach bože! - Jak ses dostal k tomu projektu?
- Jsi fakt potvora. - Pro koho pracuješ?
- To se mi snad zdá. - Jak ses dostal k této práci?
Mám pro tebe novinku. V den, kdy jsem odešel z MI-6,
15 velkých společností žebralo o moje služby.
Tak to sis asi vybral špatně. Ale už sis musel zvyknout.
- Za 12 minut mám schůzku. - Kde je ta věc? Dej mi jí.
Zapomeň na to. S tebou pracovat nebudu.
Prosím?
Ty si myslíš, že ti dovolím být mým styčným důstojníkem?
Tohle je na tebe moc vysoká liga.
Moc vysoká liga? Milá dámo, pracoval jsem v Jemenu, Aténách, v Káhiře!
Všude, kde jsem sloužil mě povýšili a vyznamenali.
Pověz Dukeovi, ať pošle někoho jiného.
Nepochybuju, že víš, kde se dají koupit dobré boty,
ale já mám za sebou 12 let v terénu.
A jak dlouho pracuješ pro Equikrom?
- Dostatečně dlouho. - Jak dlouho?
Tři týdny.
Celé tři týdny?
Každý den?
Posledních 14 měsíců pracuju v utajení pro Burkett & Randle.
Jsem zástupkyně ředitele pro kontrašpionáž,
a moje infiltrace je stoprocentní. Takže si to ujasněme.
Já tu mám nějakou hodnotu, ty jsi jen poslíček.
A jediné, co ti dám, je vzkaz.
Pověz Dukeovi, že tě už nechci v životě vidět.
Na živobytí si vydělávám pronásledováním agentů v terénu.
A jsou tu jen dvě metody.
Buď jim donesu květy, anebo je zavěsím vzhůru nohama z okna.
Možná jsi zvyklá mít nohy v luftu, a proto si to stále neuvědomuješ,
ale právě visíš dolů hlavou, sestřičko.
Mám tě v hrsti.
- Máš 10 sekund, aby si mě pustil. - Jinak co? Už nebudeme kámoši?
Mám rád svojí práci.
Líbí se mi plat i pracovní doba, a proto nikam nepůjdu,
a ty si na to rychle zvykni.
Protože jestli ještě jednou řekneš, že se mnou nechceš pracovat,
anebo, že jsme se už setkali,
anebo, že by někdo jiný zvládl tuto práci lépe.
Jestli mě nahradí, z jakéhokoliv důvodu,
okamžitě zavolám těm pakům v Burkett & Randle,
a řeknu jim, že mají ve svém bezpečnostním týmu špióna z Equikromu.
Byla by škoda, kdyby skončilo posledních 14 měsíců v hajzlu, ne?
Takže, kde mám ten balíček?
Pověz Dukeovi, že na tohle čekal.
Když to zkazíš, zničím ti život.
Myslel jsem si, že jsi to už zkusila.
Nechtěla by jsi se ještě jednou zkusit omluvit?
Dobře. Děkuji.
Co přesně řekla?
Jaká slova přesně použila?
Řekla: "Pověz Dukeovi, že na tohle čekal."
- Chceš to udělat ty? - Pokračuj.
Opatrně... Vždyť víš, pomalu...pomalu...pomalu.
- Duku? - Jasně. Pokračuj.
Pam, Pam! Pomalu. Neroztrhni to. Pam! Opatrně.
Pro Kristovy rány Duku, uklidni se.
Dělej něco užitečného. Najdi Tullyho otisky.
Podívejme.
Takže to je ta bomba?
- Musíme okamžitě zavolat Garsikovi. - Ano.
Pojď. V Equikromu budu potřebovať bezpečnou linku.
- Jak se máte? - Dobře. A vy?
Položte prosím palec na BioScanner
Přístup autorizovaný Vezměte si prosím propustku
Houston. Tohle se stalo přes víkend.
Kdo to je?
Výzkumní pracovníci na vůních z tamějšího labáku.
Když právě nekšeftují s extází.
Prověřte to.
Koordinátor trhu na západním pobřeží v divizi vosku na podlahy,
se vrátil v pátek z oběda a podal svojí rezignaci.
Neočekávané?
Rozhodně. Má 3 děti na soukromých školách,
dále 3 hypotéky na dům, plus manželka problémy se srdcem.
Sežeň info o jeho financích, telefonátech, e-mailech a
zjisti manželčinu prognózu.
Senior Viceprezident Jednorázové medicínské pomůcky
V neděli zavolal do firmy, řekl, že na letišti v Denveru ztratil notebook.
Proč je mi tak povědomý?
Minulý rok mu ukradli kufřík plný obchodních plánů.
To je ten chlapík, co si koupil loď?
Přesně tak.
- Ještě dnes zařiď sledování. - Poslala jsem je už ráno.
Máme poradu.
Hned teď?
Všichni?
Řekli proč?
Jde o Tullyho. Pan Tully jde dolů.
Do pěti minut chce mít nastoupené celé poschodí.
Dicku, dnes máte doopravdy nabitý harmonogram.
Něco mi do toho vlezlo.
Ve tři máte marketingovou prezentaci šampónu proti lupům.
Zrušit.
Ale prezentace je v budově.
Přesuňte to na zítra.
V 15:45 je setkání s německou firmou ohledně laků na nehty.
Přesunout.
V 16:15 máte důležitou telekonferenci ohledně "plenek Premium".
- Nahrát. - Produkt Nasalu na snížení...
prokrvení by chtěli asi tak 15 minut.
Zrušit!
I zubní pastu, i večeři ohledně vosku na karosérie.
Všechno zrušit.
Tak fajn, ukažte, jak vypadám.
Ale no táák...
Mělo by tu být ještě jedno auto.
Ano, změna plánu. Jděte s nimi.
Všichni, odchod! Pohyb!
Jděte a buďte přesvědčiví!
Běžte! Pohyb! Padejte už!
Vystup!
Rychle. Odřídím si to.
Nevypadá to vůbec zle.
Ani je nemůžu rozeznat. Který je ten nový?
Tenhle.
- Toto je 16-tka. - Takže máme shodu.
Borisi, rukopis.
Na 100 % patří Howardovi Tullymu.
Paráda.
- Burkett & Randle, těšte se. - Lidi...
Duku? Jsem vymknutý.
Zase.
Ano, stojím venku.
Samozřejmě, že jsem to já. Kdo jiný by volal z toho čísla?
Jasně. Dobře. Duku, za ty prachy, co do toho investuju,
bys mi mohl dát aspoň kód, který si zapamatuju.
Pane!
Co to má být?
Proč jsme se tu sešli?
Jsme tu, protože se změnila pravidla.
Jsme tu, protože podstata čestnosti se natolik zneužila a znetvořila,
že z ní zůstala už jen strašidelná vzpomínka.
Jsme tu, protože už nestačí mít ty nejlepší nápady,
anebo nejlepší výrobu,
či nejlepší distribuci produktů.
Jsme tu, protože jsme se ocitli ve světě neupřímnosti a zlodějiny,
který nás dennodenně pokouší jako náhrada za inovaci a houževnatost.
"Dennodenně pokouší". To jsou žvásty. Věřili byste, že jsou od chlapa,
který koupil skládku, aby se mohl hrabat ve smetí?
Jsem přesvědčený, že historie úspěchu a rozmanitosti,
se může zredukovat na sérii rozhodujících momentů.
V dějinách jsou okamžiky, kdy...
umístění jediné...
...umístění jediné molekuly,
může znamenat rozdíl mezi triumfem a katastrofou.
Kdo dnes ještě vůbec píše plnícím perem?
Pro Kristovy rány! Fakt neuvěřitelně snobské.
Tato místnost, v které se nacházíme, celý tento program,
vznikl jako jistá předtucha daného okamžiku.
Vy lidé, jste ti nejlepší ve svém oboru.
To byla hlavní podmínka vašeho výběru.
A na základě toho s vámi náležitě i zacházíme a odměňujeme vás.
A nikdy jste nepodstoupili takovou zkoušku,
jaká vás právě čeká.
Ve velmi blízké budoucnosti přinese Burkett & Randle
na trh nový produkt.
a jelikož nemůžu odhalit podstatu tohoto nového produktu,
věřte mi, když řeknu, že jen samotné oznámení vývoje...
...způsobí, že pozice B & R se na globálních trzích dramaticky změní.
Nikomu v této místnosti nemusím vysvětlovat,
že cíl, podrobnosti a samotná existence tohoto projektu
musí být starostlivě chráněné.
V nejbližších dnech od vás očekávám to nejlepší.
A slibuji vám, že když zůstaneme soustředění a ostražití,
všichni z toho budeme...
...profitovat.
Co to tam k čertu má?
Dicku. Dicku?
Žádný negativizmus, jasné?
Dicku!
Nesmíme to vzdávat!
Hej! Rozhlídni se. Kvůli tomu tu jsme.
Když jsi mě poprvé oslovil, náš první rozhovor, toto je ono!
Kvůli tomu jsme založili tuto skupinu.
- Já vím, o co mu jde. - Dicku!
Dicku! Podívej se na mě.
Máme tu fantastický tým. Ano!
Jsme připravení na rozvoj. Ty budeš ten, kdo to oznámí...
Vypustíš Krakena, Dicku. Všechno to rozcupujeme na kusy.
- To načasování je velmi zlé, Duke. - Ne. To se mýlíš.
- Toto je obrovská příležitost. - Příležitost? Toto nazýváš příležitostí?
Za 9 dní mě čeká shromáždění akcionářů.
Na to teď nemysli.
Což ti úplně hráblo?! To je jediné, na co myslí.
A věř mi, že když má nůž, tak ho i použije. Protože tak to dělám já!
Ano.
Já bych počkal, než mu budou všichni aplaudovat,
počkal bych, než bude v největší euforii...
...když bude přijímat zbožné projevy úcty od svých milovaných,
...v momentě, kdy by neslyšel ani vlastní koule, když spadnou na zem!
Kriste na nebi! On mě zničí.
Vzkažte svým lidem, ať zapomenou na dovolenou.
- Budou chtít vědět proč. - V tom případě asi dělají ve špatné firmě.
A jak máme pracovat, když nevíme, co vlastně chráníme?
Já nevím. Berte v úvahu všechny možné varianty.
Centrální síť B & R je fakt bestie.
Posledních 10 měsíců jsme strávili jen samotným zkoumáním.
A nic.
Na odkódování toho smrada jsme použili snad všechno, co je dostupné v Pentagonu.
Ale dobrá zpráva je, že minulý měsíc si objednali 200 nových kopírek.
Tak jsme navštívili dané prodejce...
a ještě před dodáním jsme udělali na kopírkách menší úpravy.
Dostal jméno "Duch".
Není to žádný rychlík, ani jednoduchá věc. Ale tento přístroj,
nám umožňuje unést jakýkoli přenos dat bez toho,
aby zanechal nějaké elektronické stopy.
Podívejte...
Právě teď kopírujeme data z oddělení lidských zdrojů.
Všechno je ještě stále ve stádiu mapování, ale podívejte, máme data už z 12 oddělení.
Oddělení výzkumu a vývoje B & R ve Westchestru
nepřineslo strategický projekt na trh už od roku 1997.
Ale i přesto je naším sledovaným cílem s nejvyšší prioritou.
Jako první jsme sledovali rozsah provozu
a kvalitu aut, které parkují na parkovišti.
Druhá věc, která nás zajímala je portfolio akcií
a výšky hypotéky u každého, kdo tam pracuje.
A jako třetí faktor jsme v daném labáku sledovali frekvenci internetových nákupů
a prohlížení porno stránek.
Akce žádné, za to mrak porna...
...a parkoviště je téměř prázdné. V této laboratoři nic neprobíhá.
Jsme si stoprocentně jistí, že ať už je ten nový produkt cokoliv,
přišlo to zvenku.
A jakmile skončí tento meeting, prověříme každou akvizici,
kterou B & R zrealizovala za posledních 18 měsíců. My na to přijdeme.
Budova B & R má skvělé bezpečnostní zabezpečení.
Ani počítače si s ním nevědí rady.
Snažili jsme se ho nabourat různými způsoby,
ale nikam jsme se nedostali.
Ale potom jsme zjistili něco důležitého.
Cestovní odbor se nenachází v hlavní budově.
Nachází se 4 bloky od ní. A tato budova je...
...velmi odlišná. Velmi jednoduchá, velmi elementární.
Ano. Je to zlatý důl. Dicku.
V podstatě mají na starosti všechny služební cesty B & R. Každé soukromé letadlo,
auto, loď, hotel, dům, Všechno prochází jejich rukama.
Chlapci mají pár skvělých nápadů, jak proniknout dovnitř.
Velmi jednoduché. Velmi elementární.
ŘÍM Před dvěma lety
Přísahám, že jsi byla k pláči...
Ale ne, jen žertuju.
- Zase mi to děláš. Přeložíš mi to? - Že si vždycky děláš jen srandu.
Ne! Já jsem velmi seriózní muž.
Hned se vrátím.
Ahoj... Vzpomínáš si na mě?
- Ano, já... - Mám tě.
- Promiňte, já jen... - Ty jen co?
- Jaksi si nemůžu vzpomenout. - Ani to nezkoušej.
- Prosím? - Můžu něco navrhnout?
Trochu profesionální zdvořilosti by nezaškodilo. Ubylo by na trapnosti.
Odkud vás mám znát?
Odkud mě znáš?
To bolí! Hraješ pěkně drsnou hru.
Věř mi. mockrát jsem přemýšlel o tom, jaké by to bylo, kde se to stane...
...co řeknu já, co řekneš ty... Ale nikdy by mě...
- Je mi to doopravdy velmi líto. - Vážně to chceš takhle?
- Očividně jste si mě s někým spletl. - O tom pochybuju. Jména mi nikdy nešla,
a měla by, zkoušel jsem to. Paměť na tváře je lepší. Známka tak B, B-.
Ale v čem jsem dobrý, v čem přímo exceluju, jsou lidi, s kterými jsem spal.
To je moje tradičně silná stránka.
Podívejte. Nevím, za koho mě považujete, ale...
Okouzlila si mě, svedla, opíchala,
potom nadrogovala a prohledala můj hotelový pokoj.
fakt zvrácené. Víš na co poslední si vzpomínám předtím, než jsem odpadl?
- Jak velmi jsi se mi líbila. - Promiňte. Mrzí mě to, já nemůžu...
- Tobě to připadá vtipné? - Ne. Vůbec ne. Promiňte, já jen...
Svedla?
- Vás? - Takže to přiznáváš?
Já jen... Ne!
Tohle nemůžeš. Nemůžeš se smát. To je nepřípustné.
Víte co? Máte pravdu. Není to vtipné. Vážně.
Rozhodně ne. A nejde o vás. Věřte mi.
- Co tím chceš k čertu říct? - To... to napětí.
Nervozita. Nervózní smích. Což je zjevné...
Tvoje koleno.
Takže ti je už líp, co?
S těmi výztužemi jsi vypadal,
- ...že tě to vážně bolelo. - Moje koleno je v pořádku. Děkuju.
Máš vůbec představu, co všechno jsi mi způsobila?
- Umím si to představit. - To je všechno, co mi na to povíš?
A... Mrzí mě to.
- Všiml jsem si. - Ten smích... Ono...
Já nevím, proč to tak je. Jde o...
Nervozitu. Pocit viny. Velký pocit viny.
A lítost.
Výčitky.
Hodně věcí dohromady. Předpokládám, že už víš,
že jsem pracovala pro CIA. Takže ano, přiznávám.
To je fakt na prd.
- Byli jsme pod obrovským tlakem. - To co předvádíš je strašné.
A co tě napadlo...
Jako forma pomsty?
Už 3 dni se tam snažím dostat, ale stále bez jakékoliv odezvy.
Nechte to tak. Já to s tím Johnem a Yoko vyřídím. Odchod.
Co to je?
Účet.
Je to špatné?
My dva jsme byli špatní...
Jak zlé to je?
Byli jsme velmi špatní.
Ale jde nám to ukázkově.
Stálo to za to?
Rozhodně.
Ta cena za to stála.
Ježíši Kriste!
- Co se děje? - Je...
Poledne. Čtvrt na jednu. Co se stalo s mým...
Budíkem? Vždyť jsem se přece nechala vzbudit. Kriste!
To se mi snad zdá.
Panebože! Nevěřím, že zapomněli na můj budík.
Měla jsem chytit letadlo v 10:30. Právě teď...
...jsem měla přistávat v Ženevě.
Asi jsi mi to i říkala, ale nevzpomínám si na to.
Ne. Nemohla jsem.
- Je to důvěrná informace. - Já jsem měl být už před dvěma dny v Káhiře.
- Říkal si mi, že v Londýně. - Podstatné však je, že tam nejsem.
Takže nikdo dnes ráno nevolal?
- Byla jsi tady! - Spím jako dřevo.
Takže mi tu naznačuješ, že někdo volal, ale já jsem ti to zatajil?
- A kdy jsi si ten budík objednala? - Včera večer.
- Kde jsem byl já? - Ve vaně.
- Koupali jsme se spolu. - Když jsem šla pro led.
- Zatímco jsem tam čekal? - Nechce se mi věřit, že nevolali.
Ty jsi se vyplížila z vany jen proto, aby sis objednala budík!
Toto je 5-hvězdičkový hotel. Jak je to vůbec možné?!
Vítej v Itálii.
Podívej...
Řekla jsem ti přece, že je to tajné. Neměla bych ti vlastně nic vysvětlovat.
Tak toto předčí i Dubaj.
- Cože? - -Jsem při vědomí, ne?
Tak. Vidíš?
- A je to tu. - Jestli hledáš egyptské kódy...
na protivzdušnou obranu, po novu jich schovávám v ponožkách.
Vidíš? V životě to nepřekonáš,že? Nedokázal by si to.
Obávám se, že to je tajná informace.
- Ty si myslíš, že to na tebe hraju? - Šílená myšlenka, co?
Tobě tyhle tři dni připadali jako úkol? Tohle všechno? A jaký byl záměr?
- Ušukat se k smrti? - Kdo ví. Možná si nechtěla, abych jel do Káhiry.
Bože, to je tak smutné.
Protože já jsem myslela přesně na to samé.
Že si se mnou možná zahráváš, že jsi mi zrušil můj budíček,
že to je tvůj způsob, jak se mi pomstít za Dubaj.
A potom mi došlo, že je hrozné, jak mě něco takového mohlo vůbec napadnout.
Ale uvědomila jsem si, že smýšlíme oba stejně.
A napadá mě...
Jestli je právě tohle to, co za to tak strašně stojí?
Je to ono?
Že vím, že přemýšlíš přesně jako já?
Ale nutí mě to zamyslet se, jestli tak smýšlíme kvůli tomu, čím se živíme?
Jsme dobří v tom, co děláme kvůli tomu, jak smýšlíme?
Všichni tak smýšlejí, jen se tím nechlubí.
- Civilisti tak nemyslí. - Kravina.
- Nikdo nikomu nevěří, s tím rozdílem, že my si to umíme přiznat. - OK.
- Tak do toho. - Já? Radši začni ty. - Proč? Co skrývám?
Tohle nebyla náhoda, že ne?
To, že jsme tady.
Že jsme se setkali.
- Přijela jsi mě hledat, že? - To by se ti líbilo, co?
Mám pravdu, že jo?
Protože jsi přišel hledat i ty mě, je to tak?
Ale proč? Jen kvůli tomuhle?
- Není to dostatečný důvod? - Pro tebe ne.
O co tu jde, Claire?
Umíš si představit takový život?
Kolik zábavy by jsme si mohli užít?
- Nemáme už dost problémů? - Myslím, kdyby jsme měli peníze.
Pokračuj...
Kolik myslíš, že by jsme tak asi potřebovali?
- 20 miliónů? - Mě spíš napadlo 40.
A co musíme udělat, aby jsme získali 40 miliónů dolarů?
Musíme být nenápadní,
chytří, mít štěstí.
Jak chytří?
Dost chytří na to, aby jsme měli toho správného parťáka.
- Nenápadným myslíš... - Spolupráci.
A štěstím?
Být tam, kde se něco děje...
Být tam jako první, doslechnout se o tom jako první...
- Někdo uvnitř. - Něco velkého.
- Je třeba to udělat správně. - Všechno je potřeba pořádně promyslet, chce to čas.
Musíme znát cestu ven ještě předtím, než se vydáme dovnitř.
- Víš co si myslím? - Že se ti ten nápad líbí.
- Myslím, že si chtěla, abych neletěl. - A ty jsi zrušil můj budíček.
Takže?
Jsme si kvit.
Ano, rozumím.
Dobře. Uvidíme se.
Ne, jsme za rohem.
Budu připravený.
- Je tam? - Ano.
Velmi jednoduché a velmi elementární je to tak?
- Plán je dobrý. Teď je to už jen na něm. - Má skvělou reputaci.
Podívej, Garsik tvrdí, že za 6 dní se stane katastrofa,
takže jestli máš lepší nápad, sem s ním.
Tak vidíš. A teď do práce.
Bože!
Promiňte! To je pohroma. Je mi to moc líto!
Jen se na mě podívejte. Jsem jak slon v porcelánu.
- To je teda spoušť. Omlouvám se. - Jsem v pořádku. Nic se nestalo.
- Co jste to pila před tím mým nájezdem? - Jablečné Martini.
To zní fajn. Byl dobrý?
Ano. Je velmi dobrý. Vynikající.
Prosím 2-krát jablečné Martini.
Právě jste přišel anebo odcházíte?
Vzbudil jsem se v Knoxvillu, měl jsem přespat v Belgii...
...ale jsem v New Yorku a čekám na jablečné Martini, takže vlastně ani nevím.
- Můj otec pocházel z Tennessee. - Vážně? Odkud?
Ze západní části státu.
- Odkud? - Z jednoho malého městečka.
Vlastně dostalo jméno po naší rodině.
Necháte mě hádat?
Bofferd.
- Nedělejte si ze mě srandu. - Co je? - To má být nějaký vtip? - Ne, vůbec ne.
Do Bofferdu jsem chodíval chytat ryby! Narodil jsem se v Dornhanu,
- ve vedlejším okrese! - Tak se jmenuju!
Bofferd... Barbara Bofferd.
Aha, podívejte se.
Podívejte.
Páni!
Velmi mě těší Barbaro. Jsem Jimmy Tierney.
Jako Jimmy rozhodně nevypadáš.
Správně má být James.
Vlastně Dr. Jimmy... Omluvíš mě na chvilku?
Ano. Dostali jste ho?
Doopravdy mi nikdo nemůže pomoct?
- To mám čekat celou noc na letišti? - Prosím 26.
Ne, ne, ne, ne, není to vaše chyba.
Dobře. Ano. Děkuji.
- Problémy s cestováním? - Ano.
Jsem dětský kardiolog.
V Etiopii máme kliniku a můj tým tam teď na mě čeká.
Měl jsem letět do Bruselu, odtud do Nairobi,
ale jaksi se zašantročila moje letenka.
Takže jsem měl letět ráno, ale teď mi řekli,
že je už příliš pozdě na koupi letenky.
Proto musím strávit celou noc na letišti,
abych měl jistotu, že se dostanu do toho letadla.
Takže jediné co potřebuješ je odletět ráno do Bruselu.
Zlato, přesně tím se živím.
Musíme být potichu. Dobře?
Nekoukej! Ty špehuješ!
- Vrať to, chci to vidět. - Je to tu všechno.
- Tam! Co tam je napsané? - Počkej. Tady. Přečti to.
- Proč jsme na 2 terminálech? - Kolik máš očí?
Pro boha živého!
- Jsi v pořádku? - Proč?
- Dostala si zprávu? - Nevím, právě jsem přišla.
Četla jsi minulý měsíc můj oběžník?
Který?
O nedostatečném zabezpečení odboru pro cestování?
Nevzpomínám si.
Uvidíme se nahoře.
- Tak fajn, na co se to díváme? Pomozte mi. - Dej mi tak 10-12 minut.
- A pak co? Dáš mi něco? - 6 let cestovních záznamů.
- 8 minut. 8 minut. 8 minut. - Výborně. Skvělé.
Parádní práce, Rayi.
Skutečně působivé.
- Kdo je ten chlapík? - Nejsme si jistí.
- Kriste! - To je ta, kde to dělají na stole?
- Myslíš, že je to špión z Equikromu? - Jestli ano, musí být nový. Nic o něm nevíme.
Myslíme si, že zaměstnali pár nových hráčů.
Přiveďte sem tu ženu.
Napadlo mě, že bych mohl udělat ten rozhovor na oddělení.
- Byla by uvolněná, žádný stres... - Ne, chci ji tady.
A nic jí neřekni.
- Myslel jsem-- - Výslech povede Claire.
- Ale já jsem napsal to jméno. - Ne.
Chci, aby jí vyslechla žena.
Tak fajn...
Předpoklad 1- Burkett & Randle mají nový produkt.
- Předpoklad 2- Nevymysleli ho oni. - Souhlasím.
Takže jsme prověřili každou společnost, kterou B & R za poslední rok a půl koupil.
Dohromady 57 akvizicí. Vyhodili jsme všechny, které nijak nesouvisí s produkty,
- anebo s vývojem... - Výsledek? - Zůstalo nám 29 firem.
Selekce už nemůže být podrobnější, na to nemáme čas, proto hledáme souvislosti.
Včera jsme si prošli časovou osu, a narazili jsme na jeden den v březnu
v minulém roce, kdy B & R koupili 7 společností za jedno odpoledne.
- Je to normální? - Ne. - Takže?
Ty jsi na něco přišla. Sem s tím.
Myslím, že je to Dunwoody v Georgii.
Právě jsme si prošli cestovní záznamy,
a frekvence cest mezi New Yorkem a Georgií byla minulé léto ohromná.
Howard Tully tam byl minimálně 6-krát,
a ani jedna cesta se nenachází v oficiálních záznamech.
Takže... Co tam dole k čertu je?
Něco, co se jmenuje Formavale Laboratoře.
Myslím, že by tam měli chlapci okamžitě vyrazit.
Kam šel?
To, jak mluvil o dětech, víte?
Jak se stará o malé děti a jak hojí...
...jejich zlomená srdíčka. A...A já vím...
...že jsem měla být opatrnější, nejsem žádný důvěřivý typ, ale...
...ty dětičky a jejich malinká srdíčka!?
A ano, cítila jsem se výjimečně...
...že můžu pomoci jemu i těm dětem.
A ano, byl velmi pěkný, přiznávám.
Byl ztělesnění dobra.
A velmi okouzlující.
Vzbudil ve mne pocit, že jsem výjimečná, že jsem jediná na světě.
Ve vás nikdy nikdo ten pocit nevzbudil?
Vy to pravděpodobně zažíváte neustále.
Ano, asi máte muže, který vám to dopřeje.
Víte co? Je mi to fuk. Dělejte co uznáte za vhodné. A víte proč?
Bylo to něco fantastické.
Stálo to za to. Bylo to neskutečné.
Kvůli němu se to doopravdy vyplatilo.
LONDÝN
Před 18 měsíci
- Prosím? - Ahoj. To jsem já.
- Jsi tu nějak brzo. Právě jsem dorazila. - Utíkal jsem.
- Všechno v pořádku? - Bez problémů. Bože, jsi skvělá.
Stále nemůžu uvěřit tomu, jak rychle jsi přišel.
Nediv se. 2 měsíce jsou setsakra dlouho.
Počkej. Proběhlo to všechno hladce?
Dopadlo to v pohodě. Ani je to velmi netrápilo.
- Udělal jsi to, že? - Co? - Řekl´s jim to? - Samozřejmě.
A nevadí ti to?
Radši by nemělo, ne?
Jak?
Jak...
...jsi to udělal? Jen tak si...
...tam vpochodoval a řekl jim: "Končím"?
V podstatě.
- Museli tě přemlouvat. - Ani ne.
Nemohli být přece nadšení z toho, že odcházíš. Tak jednoduché to být nemohlo.
O co ti jde?
- Tys to neudělal, že? - Počkej. Zadrž.
Není možné, že by tě nechali jen tak odejít.
- Počkej... - Prostě jsi odešel?
- Jen tak jsi zmizel? - Ne ne ne. Počkej. - Odpověz mi.
- Chtěl jsem od tebe, aby jsi zůstala? - Zamlouváš. - Chtěl, že jo?
- Bože, nezačínej. - Chtěl jsem? - Tento dril mám v malíčku, jasné?
- Dala jsi výpověď nebo ne? - Všechno popřít, nic nepřiznat, obvinit druhého.
- Přesně to děláš ty. - Ptala jsem se tě, jak to šlo a ty jsi se tomu vyhnul.
Jak to šlo? Právě jsem ukončil 12-letou kariéru u MI-6.
Strávil jsem hodiny vypisováním formulářů,
absolvoval jsem detektor lži kvůli důvěryhodnosti,
a opustil jsem jedinou práci, jakou jsem kdy měl. A teď,
v tomto momentě začínám mít velmi neblahý pocit,
že jsi si to rozmyslela, nedala si výpověď a nechala mě ve štychu!
- Oni přímo prosili, abych zůstala. - A to jsi mi nemohla dát ráno vědět?!
To riziko jsem nemohla podstoupit.
Ty jsi neuvěřitelná.
- Totálně mě zaskočili. - Mně se to snad zdá.
Doufám, že sis nechal svoje pasy.
A co mám teď jako dělat? Vrátit se už nemůžu.
Pár bys jich měl vrátit, abys nebyl nápadný, ale...
- Jsem v totální prdeli. - Ty pasy budeme potřebovat.
Co to tu meleš?
Vzala jsem všechno, na co jsem narazila.
Potom když mě prosili.
Ty mrcho jedna!
Přiznej to. Ani ty mi nevěříš.
Takže... Kompletní půdorys.
Právě ten vás zajímá na obou budovách. Momentálně jsou obě volné.
Rozloha je přibližně 2044 m2.
Co se týká ventilace, je průchozí.
Laboratoř, kanceláře, skladiště a nakládací prostor...
...mají samostatný filtrační systém.
Je to tu velmi pěkné a čisté.
To ano.
Poslední nájemníci to tu nechali v hrozném stavu.
Ale momentálně je to tu bez jediné skvrny.
- V čem podnikali? - Formavale?
Vůbec netuším. Něco s biotechnologiemi.
Všecko to tu sbalili, naložili do náklaďáku a od té doby jsme je neviděli.
Dokonce si odnesli svoje vlastní smetí.
Ronald Partiz. Ronny Partiz.
Dr. Ronald Partiz.
Fotka je 10 let stará, focená v Albany.
Na té fotce je mu 15 let, a právě odmaturoval.
Je to chytré dítě.
Hned po škole nastoupil na Cornellskou univerzitu.
Na katedru biochemie.
O 2 roky později už studuje medicínu.
V 18-ti spolupracuje na výzkumu s kapacitami,
a dosahuje samá výborná hodnocení.
V roce 1999 publikoval v časopisu s názvem "Americký dermatolog".
- O čem byl článek? - O plísních.
- O jakých plísních? - To není podstatné.
Není podstatné? Všechno je podstatné.
Ten článek nenapsal. Ukradl ho.
Okamžitě ho odhalili.
Vyhodili ho z Cornellské, ale v garáži rodičů si zařídil nějakou laboratoř,
a začal pracovat na nějakém tělovém krému.
- Ano, jmenovalo se to... - "Spring skin" - Přesně.
Snažil se ho prodat do pár místních obchodů.
Jste si jistý, že to byl krém anebo tělové mléko?
Protože plno lidí si to plete.
- Co já vím. - Pro Kristovy rány, Duke. Musíme to získat.
Musíme to získat.
Jestli je jen malinká šance, že tento muž je Tullyho tajná zbraň,
budeme potřebovat mnohem víc, než jen jeho průměrnou známku ze školy!
Musíte mi sehnat ten jeho krém!
- Já chci ten krém! - Dicku...
On hned zkrachoval.
Byl to propadák. Pochybujeme, že by byl ten krém to, co hledáme.
Ronny Partiz jako kdyby zmizel z povrchu zemského.
2002, 2003... Nic.
Jako kdyby ani neexistoval. Žádné dane, žádný účet v bance, nic.
Ale před 2 lety vpochodoval do banky v Atlantě,
i s 500.000 dolarů v hotovosti, které vložil na business účet,
na společnost jménem Formavale.
Snažili jsme se ze všech sil, prošťourali jsme všechno,
ale nenašli jsme nic o Formavale.
Žádný obchodník, ani žádná pojišťovna, vůbec nikdo netuší,
čím se Formavale zabývá.
Prošli jsme jeho cestovní záznamy z New Yorku,
Howard Tully ho našel jako umývače nádobí v Dunwoody.
2 dni na to, jako Ronald Partiz prodal Formavaleské laboratoře B & R,
- před vchodem zaparkovali tři pancéřové náklaďáky. - A nejen to.
B & R poslali dolů bezpečnostní oddělení, aby dohlídli
na nakládku, která proběhla v noci.
Vedení B & R se rozhodlo, že zapečetí finanční výkaz,
jako důkaz o akvizici.
Následně potom byl Ronny Partiz 6 měsíců
v apartmá za 10.000 dolarů na den,
v hotelu Atlantis na Bahamách.
A kdyby to náhodou ještě nestačilo, chodil hrát do kasina,
vždy když byl dostatečně střízlivý na to, aby trefil ke stolům,
- kde nechal týdně 300.000 dolarů. - Duku...
sakra, musíte se tu přestat flákat,
a dostaňte mi toho chlapa.
Na jeho pokoj můžeme zapomenout.
Tato rozsáhlá akce nemůže podstoupit takové riziko.
Já jsem ti to říkal.
Co chceš teda dělat?
V klidu se napít.
Hotelová služba.
Ztrácíme tu čas.
Chceš tu prosedět celou noc? Podívej se na něj, vždyť je jako paralyzovaný.
Neodejde, ani kdyby si velmi chtěl.
Co kdybys mi dal kreditku, trošku se zapojím do hry.
Na tom stole jsou sázky 5.000.
V pohodě. O výhru se můžeme podělit.
Zapomeň na to.
Podívej. Možná máš pravdu.
Možná dnes nikam nepůjde.
A co uděláme my?
Dnes ho budeme pozorovat, a zítra...
Zítra najdeme někoho, kdo pracuje nahoře a pomůže nám, dobře?
Jak se máte, pánové?
- Dobře, děkujeme. Velmi dobře. - To rád slyším.
Doufám, že by jste mi mohli pomoct.
Rád bych viděl vaše klíče od pokoje.
To je opravdu zajímavé.
Ano, máte pravdu.
Pokojská našla v několika pokojích pár šíleností.
Takže naše představa je taková.
Dopijte svoje nápoje...
...a půjdeme se projít.
A myslím tím hned teď.
Nechte mě!
To musí být něco důležité.
Co myslíš, kdo to je?
To musí být ono. Něco s tím novým výrobkem.
Dávalo by to smysl.
Kdo jiný by to mohl být?
MIAMI
Před 14-ti měsíci
- Ahoj. Už jsem se začínal strachovat. - Od doby, kdy jsme přistáli,
jsem měla pocit, že mě někdo sleduje.
- Kdo? - Nevím, ale asi jsem jen paranoidní.
- To je šílenost. Jak by mohli vědět, že jsme tady? - Já vím. Já vím.
Ale nevěděla jsem co jiného dělat, než jezdit 2 hodiny stále dokola.
Nevěděla jsem, co mám dělat. Chtěla jsem ti zavolat a...
Ale pomyslela jsem si, že panebože, čekají nás
společné chvíle a nechtěla jsem být sentimentální.
- Bože, nádherně voníš. - Ale prosím tě, smrdím jako auto z půjčovny.
To je nádhera.
- Postoupil jsem. - Toto je víc než jen postup.
Je čas na oslavu, mám skvělé novinky.
Vlastně je to víc, než jen skvělé zprávy.
- Dokázal jsem to. - Co?
Jsme ve hře. Přišel jsem na to. Znám odpověď, klíč, mistrovský plán. Mám to.
Žertuješ?
Pojď sem. Sedni si.
- Posaď se. - Dobře.
Co myslíš, kolik peněz utratili lidi minulý rok za mraženou pizzu.
- Cože? - Mražená pizza. Jak velký je trh.
Miliarda dolarů. Miliarda.
A to je jen pizza.
A to nemluvím o enchiládách, palačinkách, makarónech se sýrem.
Jen samotná pizza.
Mistrovský plán, ne? Cíl č.1- Obrovský trh. Splněný.
Cíl č. 2- Konflikt. Je to tak?
Chtěli jsme najít trh, kde se konkurenti budou...
tak strašně nenávidět, že pro výhru udělají cokoliv.
Zaangažujeme se, převezmeme kontrolu a když nabídnu správnou sumu, sbalíme se.
Musíme akorát najít způsob.
Možná si vyměníme strany, možná prodáme informace,
skoupíme anebo prodáme akcie, prostě cokoliv.
Existuje 100 možných variant.
Ta společnost se jmenuje Butler Mills, dobře? Asi tak před 2 měsíci
seděl generální ředitel, pan Butler Mills,
doma a sledoval se svou vnučkou televizi.
Při ranním bloku pohádek dávali reklamu na produkt
s názvem "Pizza s dvojitou kůrkou".
Ten chlapík pracuje na pizze s dvojitou kůrkou celých 5 let.
Investice 50 miliónů dolarů. Jeho významný nový výrobek.
Ale problém je, že s ním ještě nevyšel na trh.
Ten nápad, na který se dívá, je z dílny Flakey Fresh Dvojitá Kůrka.
Ukradli jeho koncepci, recept, obal a designérskou kampaň.
Proto pan Butler touží po krvi.
Dává si dolů rukavice a vytahuje šekovou knížku.
A přichází ta nejlepší část.
Hádej, koho přijali na post ředitele pro zpravodajské operace.
Včera jsem přijala pracovní nabídku.
- Cože? - Proto jsem byla paranoidní.
Co tím myslíš, že si přijala pracovní nabídku.
Nemohla jsem ti to říct do telefonu.
Mně se to snad zdá.
- A co se stalo s krédem "všechno společně"? - To jsem nemohla odmítnout. - Měli jsme plán.
Dohodli jsme se, slíbili jsme si to, procházeli jsme si to stále dokola,
všechno budeme dělat společně. Dohoda zněla, že nikdo neudělá nic na vlastní pěst.
- Rayi, prosím. - Nemůžeš z toho vycouvat?
Samozřejmě, že ano, vždyť jsi ještě ani nezačala.
Claire!
Claire, já vím, že jsme se dohodli, že si oba budeme hledat práci,
a potom se rozhodneme, která je perspektivnější, ale tohle,
pizza...
S tímto můžeme zkrátit celý náš časový plán, což je dokonalé.
A navíc můžeme být spolu.
Já přijmu tu práci a ty můžeš začít plánovat celou strategii.
Dáš dohromady všechny nápady, vyřídíš banky, vyřídíš celý obchod,
prostě zařídíš všechno co potřebujeme a já tě potom uvedu.
Budu potřebovat nové lidi do týmu, ty pošleš životopis, seznámíme se,
budeme se milovat, nenávidět, prostě cokoliv zabere...
Kdo ti nabídl to místo?
Equikrom.
Místní pobočka?
V New Yorku.
Ve skutečnosti jsou to dvě místa.
Equikrom mě chce zaměstnat mimo oficiální záznamy, a potom mě přidělit...
...na oddělení kontrašpionáže pro Burkett & Randle.
Chtějí tě jako špiónku?
Equikrom?
V New Yorku.
A kde by se měla konat ta věc s pizzou?
V Clevelandu.
Řekl jsi, že ti nabídli práci.
Samozřejmě, že ano. Přímo mě zbožňují.
- Ty jsi ho přijal. - Myslíš jako ty?
Formality ještě neproběhli.
- Podívej, teď vážně. Nemusím to přijmout. - Jasně, to by bylo rozumné.
Ale jak se budeme setkávat?
Velmi, velmi opatrně.
Tak jsme to přece chtěli, je to tak?
Myslím, že ano.
Pojď ke mě.
Slečna Stenwicková?
Někdo založil požár.
Někdo to udělal jako první.
A nemyslím toho idiota, který našel hořící pochodeň a nechal jí hořet,
ale toho člověka, který ten oheň dokázal založit.
A než tomu muži jeho vědomí neukradli,
byl tím nejmocnějším člověkem na Zemi.
A být první...
...doopravdy něco znamená.
Když je někdo nejlepší.
Znamená to velmi mnoho.
Znamená to, že máte možnost reprodukce s tou nejvyšší frekvencí,
a s těmi nejvhodnějšími partnery.
Znamená to, že vaše dítě má nejvyšší šanci na přežití.
A lepší příležitost založit si svůj vlastní oheň.
Osobně jsem přesvědčený, že evoluce lidstva vybočila ze svého kurzu.
Žijeme ve světě, v kterém lidi,
kteří umí založit oheň mají ve zvyku používat kondomy,
vymetat kasina a opíjet se do němoty.
Jsem přesvědčený,
že evoluci jedince nahradilo něco jiného.
Evoluce společenství.
Soutěž pospolitosti, jestli chcete...
Slečno Stenwicková, já však věřím v korporátní evoluci.
Jsem přesvědčený, že firma, která je první, nejlepší,
má příležitost vyrábět
s nejvyšší frekvencí a na těch nejvhodnějších trzích.
A že její akcionáři mají při jejím rozšiřování největší šanci na přežití...
...a na nové investice.
Neumím si představit, jestli jste si vědomá toho,
jakou velkou službu...
...jste včera i s panem Bauerem prokázali této společnosti.
Dělali jsme jen svojí práci, pane.
Pan Partiz se může sice jevit jako blázen,
ale je všechno možné, jen to ne.
Věnoval společnosti Burkett & Randle takový dar,
který navždy změní naše podnikání, i naše životy.
Proto se vás slečno Stenwicková ptám,
jestli dokážete pokračovat v té práci, kterou po vás tak zoufale potřebujeme
i bez toho, aby jste věděla, co všechno je v sázce.
Dokážete plnit svoje povinnosti
bez toho, aby jste věděla, co vlastně chráníte?
Já ale potřebuju vědět jednu věc.
Můžu se s vámi podělit o svůj oheň?
Menší problémy v terénu, je to tak?
- Co tím myslíš? - Dostal jsem zprávu od Claire.
- Chce se setkat s Garsikem. - To je příšerný nápad.
Ano. Přesně to jsem mu řekl. Ale chce se s ní spojit.
Na to ať zapomene.
- Jsou to jeho prachy. - Ano, ale moje agentka.
Když jsem k vám nastoupil, jasně jsem povídal,
že je moje a bude hrát podle mých pravidel.
Ale naskýtá se tu jedna otázka, Rayi.
Řídíš jen jí?
Poprosil bych nějaké vysvětlení.
Konzulát Spojených států v Dubaji, my dva, 4. červenec 2003.
Obtěžujte někoho jiného.
- Červené víno a modrá margarita. - Dejte mi pokoj.
Já jsem měl zraněné koleno a ty jsi měla prsten na palci.
Mimochodem, viděl jsem to poprvé.
Ta ženská je teda jedna chladná, hnusná potvora.
- Kdy vám to poslala? - Ona to nenahrála.
Ale ty.
To my jsme ti napíchli telefon. Celá akce byla monitorovaná.
Museli jsme! Nový člověk v týmu?
Jen tak ho pustíme do hry?
Něco vám povím. Ta mrcha mě pěkně vytočila.
Podívejte, kdybych věděl, že je to ona,
- ...nikdy bych ten flek nepřijal. - Ne, ne, ne!
- Rayi, ale ty si nám neřekl pravdu. - Chceš mě vyhodit, Duku?
Proč jste mě hned nevyhodili? Proč jste si mě nechali?
Proč?
Protože...
...jsi ten nejsvižnější vocas,
jakého jsem kdy viděl.
Ale prosím tě!
Mysleli jsme si, že jí ztrácíme. Že to trvá už příliš dlouho a že nás natahuje.
A právě proto jsme tě chtěli. Ale tohle?!
To je o mnoho lepší, než jsme vůbec kdy doufali.
Když jsi po ní vyjel, a potom jak jste šli do baru...
- Máš 10 sekund, abys mě pustil. - Jinak co? Už nebudeme kámoši?
Ne, ne, ne, pusť to druhé.
Dobře. Mám to.
Možná jsi zvyklá mít nohy v luftu, a proto si to stále neuvědomuješ,
ale právě visíš dolů hlavou, sestřičko. Mám tě v hrsti.
Sakra! Kéž bych měl i video.
"Mám tě v hrsti."
- Kdo o tom ještě ví? - Jen já a Dale.
Takže to, že dostanu padáka, byl jen žert.
Ne, nebyl. Ale o ní se neboj,
nemusí přece vědět, že my víme, co se děje, takže pokračuj...
- ...ve hře. - Samozřejmě.
Jména mi nikdy nešla, měla by, zkoušel jsem to.
Paměť na tváře je rozhodně lepší. Známka tak B, B-.
Ale v čem jsem dobrý, v čem přímo exceluju,
jsou lidé, se kterými jsem spal.
- "Mám tě v hrsti." - "Mám tě v hrsti."
"Mám tě v hrsti."
CLEVELAND
Před 3-mi měsíci
Měla jsi zavolat.
Mohl jsem být už dávno doma.
- Kde máš kufr? - Vracím se nočním letem. - Ne!
Musím jet do Houstonu. Přesunula jsem si let. Ale i tak máme pár hodin.
Měla jsi mi dát vědět. Seděl jsem v kanclu a psal reporty, kristepane!
Nemohla jsem to riskovat.
- Ani z budky? - Ne. Odnikud.
Proč? Co se děje?
- Nigel Bingham. - Nigel Bingham.
- Byli jste spolu v Aténách. - Byl můj nadřízený.
- Stále spolu vycházíte? - Výborně. Proč?
Equikrom přijímá nové lidi do zvláštní jednotky.
Duke potřebuje agenta v terénu. Přišla jsem na způsob, jak tě dostat dovnitř.
Je to tady, Rayi.
- Jsme ve válce. - Co myslíš tou válkou?
Absolutní firemní boj na život a na smrt. Už je to tu.
B & R se chystá udělat krok.
- Jaký krok? - Nějaký nový produkt. Něco velikého.
Co myslíš tím "veliký"?
Velký tak, že jsme měli za poslední 2 týdny 4 porady.
Velký asi tak, že jsme před 3-mi dny začali měnit hesla každou hodinu.
Dnes ráno jsem dostala zprávu od Dukea.
Chce, abych byla aktivní. Zítra si s ním promluvím,
a pokud mi nedodá skvělého člověka do terénu, může na to zapomenout.
Ta práce je tvoje.
- Bez toho, abychom věděli, o jaký produkt jde? - Vždyť o to právě jde.
Nikdo o tom nic neví. My se k němu musíme dostat jako první.
Ty na jedné straně, já na druhé. Je to přímo dokonalé.
A co to má společné s Nigelem Binghamem?
S Dukem chodí na drink. 2- krát týdně hrají karty.
Zavoláš Nigelovi, jen tak, jak se má, že hniješ v Clevelandu,
a že ti to jde na mozek, proto všechny obvoláváš.
Pověz mu, že se zoufale potřebuješ dostat do New Yorku.
Chceš se zoufale přestěhovat do New Yorku?
Samozřejmě, že ano. Já jen...
Ty jen co?!
Ta záležitost s pizzou nabírá nový rozměr.
Příští měsíc uvedeme na trh mraženou pizzu "Havaj".
Ananas a šunka. Bude to poprvé, co někdo něco takového udělá.
Gratuluju.
Teda ne úplně poprvé, když ty lasičky z Flakey Fresh
ukradli nápad od Buttler Mills. Ale tohle se ti bude líbit.
Zjistili jsme, že 22-letá asistentka viceprezidenta marketingového oddělení...
...má dluh 60.000 dolarů za TV shopping.
- Bingo! - Nepovídej.
Tyhle jsou její?
- Co to je? - Tanga.
Našla jsem je v tvém šatníku.
To není možné.
Komu patří?
Nikomu, protože to není možné.
Co není možné?
Že je tady někdo nechal nebo že jsi na to zapomněl?
- Anebo to, že jsem je našla? - Není to možné...
- ...protože jsem ti věrný. V kterém šatníku? - V kterém šatníku? - To je šílené.
- Takže to popíráš? - Rozhodně!
Jediná žena, která tady byla od doby, kdy jsem se nastěhoval, byla moje domácí,
a ta by je mohla nosit akorát jako náramek.
A kde se tu teda vzali?
Claire, já ti přísahám!
Claire, přísahám na všechno, co mi je svaté, že nevím komu patří.
A fakt, že mi nevěříš ani po tom všem, co jsme zažili,
že mi prostě stále nevěříš, mě dost znepokojuje.
V tom případě si je zase obleču.
- To jsou tvoje?! - Naletěl jsi.
- Ty si se mnou zahráváš? - Jen jsem to potřebovala slyšet.
- To tě to tak naštvalo? - Ano, myslím, že ano.
Ale taky tě to vzrušilo, že jo?
Podstatné však je,
že mám jen 55 minut na to, abych ti to vynahradila.
Kašlu na to.
Nikdy jsem neměl tuhle hru rád.
Každý sport, který má limit co se týká skóre,
je totální ztráta času.
300? To je všechno? Člověk nedostane šanci...
porazit zbylých 9 miliónů individuí, které to skóre dosáhli?
To je ta nejstupidnější věc, o jaké jsem kdy slyšel.
Neotáčejte se, ale právě vešla.
Dobře. Jsme v pohodě. Už je tady?
- Ano. - Vypadám přirozeně?
Nadpřirozeně.
Kdo vybral tohle místo?
- Máte s tím nějaký problém? - Je tu příliš světla.
- Tenhle pán je-- - Já vím, kdo to je.
Vážně?
Dokonce i s tou čepicí?
Je vyškolená profesionálka.
Ano. To mi je jasné.
To je zřejmé. Absolutně.
Nedala... Víte co? My jsme si dali pivo.
- Nedala by jste si něco? - Nic si nedá. - Jsem hladová jako vlk.
Tak bychom vás měli nakrmit.
Dala bych si nějakou pizzu. Myslíte, že tu nějakou podávají?
Vsadím se, že ano.
- Klidně i mraženou. - Dobře.
- Pochybuju. - Co kdyby jste to šel prověřit?
Kdyby jí dělali, cítili byste jí.
Je mi fuk, jestli byste pro ní musel zběhnout až na Sicílii.
Sežeňte nám nějakou pizzu!
Preferujete nějakou konkrétní oblohu?
Překvapte mě.
Salámová.
Pikantní s dvojitým sýrem.
Žampiónová.
Žampióny a cibule.
Bez oblohy.
- Havaj. - Bez oblohy.
- Chcete jí horkou? - Ano.
Velmi horkou.
Extrémně horkou.
Dáte si něco k pití?
Ano. Jasně. Cokoliv.
Co se děje? Co se stalo?
Vy...
Sežeňte mi Duka. Musíte mi sehnat Duka. A povězte mu...
...že potřebuju bezpečnou linku, protože s ním musím okamžitě mluvit.
- Co vám řekla? - Bezpečnou linku!
Rozuměl jste mi? A jen v případě,
jestli si je 100 procent jistý. Musím sednout do letadla a musí mi zavolat.
Ale musí to být bezpečné.
Ano, to jsem já. Potřebuju Duka.
Hned teď.
Ano. A vzkaž mu, ať pohne.
Co to děláš?
- Já? - Jak jsi se sem dostal tak rychle?
- Ne dost rychle, je to tak? - Odcházíš?
- Nemyslel jsem si, že přijdeš. - Nechala jsem ti signál, není to tak?
A také jsi vzala pasy a peníze na cestování.
Polovinu peněz. Mojí polovinu.
Dali jsme si slib. Nikdo se nedotkne SOS balíčku,
dokud nebude ten správný čas. Věřil jsem ti!
Co vysvětluje to, proč jsi ho kontroloval.
Kdy jsi to udělala?
Kdy? Asi tak 5-6 hodin potom, co jsi mě podvedl
s Barbarou Bofferd z B & R Travel.
Ty snad žertuješ.
- Tak o to tu jde? - O to?
Hrajeme hru, na tohle nemáme čas.
Proč? Vysvětlení by ti trvalo příliš dlouho?
Pojďme.
- Co jsi sakra řekla Garsikovi? - Ty jsi fakt neuvěřitelný!
- Proč děláš takové tajnosti? - Spal si s ní! - Ano, kvůli nám!
- Kvůli projektu! - Nechce se mi věřit, že si s ní chrápal!
Byla to moje úloha. Nic to neznamenalo.
- Měl bys vidět ty fotky. - Ty jsi ta poslední, komu to musím vysvětlovat.
Jestli si dobře vzpomínám, na našem prvním rande jsi mě nadrogovala...
až do komatu a nechala jsi mě tam napospas smrti.
Napospas smrti? Spal si na posteli s úsměvem na rtech.
- Ano. Podělaných 18 hodin! - Vidíš?
A je to tu zase. Ty se přes Dubaj neumíš přenést.
- Řekl jsi, že ano, ale nedokážeš. - O jaký produkt jde?! - Fajn.
Víš co? Přišla jsem sem, abych si vzala svoje věci.
Jasné? Odešla jsem. Byla jsem připravená se ztratit.
Měla jsem SOS balíček, už jsem byla téměř napůl cesty pryč a najednou mě napadlo,
"Panebože, co to vyvádíš?" Všechno je fajn, mohlo by to vyjít. Je to tvoje pomsta.
Když si vezmu Dubaj, pak tu holku z cestovního,
udělám za tím tlustou čáru a nikdy to už nepřipomenu.
Tak jsem si zase všechno vybalila, dala do původního stavu,
jako kdyby se nic nestalo. Ale v tom jsem si uvědomila,
že mi tu něco chybí.
- Kde je Rayův kanadský pas? - Zpomal.
Protože jsem si jistá, že tam musí být.
- Claire! - Protože já jsem to všechno vymyslela! - Ano!
Máš pravdu. Vzal jsem si kanadský pas.
Jeden jediný. Proč? Protože jsem byl paranoidní.
Všechno to sondování, testovaní a moje nedůvěra vůči tobě. Tak mě napadlo,
"Co už záleží na jednom padáku, když se letadlo řítí k zemi?"
Chtěl jsem nějakou pojistku. To je všecko.
O nic jiného nešlo. A ta ženská? Musel jsem zajít tak daleko?
Možná ne, ale splnilo to účel. A víš co?
To je moje krytí. A vždycky i bylo.
Jsem jeden velký zmetek, děvkař, grázl.
To jsem prostě já. My dva máme rozehranou velmi nebezpečnou hru,
s velmi moudrými a motivovanými hráči.
Co ode mě chceš? Abych hrál s jednou rukou za zády?
O tvojí ruce jsem nemluvila.
Víš ty co? Přenes se přes to!
A víš ty co? Už jsem se přenesla.
- Co mi tím naznačuješ? - Rozdělení zůstává,
pravidla se změnila. Ty si necháš svůj padák a já zase svůj.
- To jsi tak žárlivá? - Ne, jsem tak soustředěná.
Do této záležitosti jsem investovala 2 roky a rozhodně nemíním dopustit,
aby nějaký hloupý, nevyzrálý nevychovanec,
zkompromitoval mojí jinak úspěšnou operaci.
- Takže teď je to čistý obchod. - Smiř se s tím.
Velmi rád, kdybych věděl, o jaký obchod jde.
O vlasy.
Umí zařídit růst vlasů.
Tam, kde mají růst.
- Ty myslíš, že... - Že odteď bude Ronny Partiz...
...svatým patronem všech plešatých mužů.
Až na to, že už žádní plešatí muži nebudou.
Lék na plešatost?
"Šampón od společnosti Burkett & Randle - umýt a narůst"
"Obohacený aktivním Partizonolem."
- Vlasy! To je-- - Kolosální.
Kolosální? Tohle dělá z kolosálního mikroskopickou záležitost.
Máš ty vůbec tušení, jakou to má cenu?
Vlasy!
Růst vlasů! Tohle.., to je jako starodávný Svatý grál.
Ani se nedivím, že se chovají jako šílenci.
My máme v rukou lék na plešatost,
a tebe trápí nějaká bezvýznamná událost?
- Nic nemáme. - Nemáme?
Je to nějaký vzorec, že?
Musí to být nějaký vzorec s nějakým návodem na použití.
- Kdo ho teda má? Kde to je? - Já nevím.
A kdybys věděla, řekla bys mi to, že?
Kdybych tě chtěla oblafnout, co tu podle tebe teď dělám?
A co tak předstírat rozčílení a žárlivost, aby si odvedla pozornost
- od toho, co se ve skutečnosti děje? - To je zvrácené, dokonce i na tebe.
- Ano? Ale to není odpověď, kterou jsem chtěl slyšet. - Ticho.
Prosím?
Claire? Tady Ned.
Potřebuju tě ve firmě. Neodkladně.
Myslím tím hned teď.
Za 10 minut na tebe počkám dole.
Musím jít. Volal Guston. Mám se vrátit do práce.
Nemáme nějaké další partnery, o kterých nevím?
Jasně, přesně po tom toužím. Po dalších partnerech.
Byla by neuvěřitelná hloupost, kdyby jsi mě teď pustila k vodě.
Musím jít.
To je jako konec rozhovoru?
Řekl jsi, že hrajeme hru. Na řeči nemáme čas.
Claire!
V 31. poschodí, v kanceláři pana Tullyho, zachytil detektor pohybu nějakou aktivitu.
Nacházejí se tam dokumenty.
Jednu z bezpečnostních schránek jsme našli otevřenou.
Rozsvítili jsme, slyšeli jsme nějaký rachot, tak jsme ho začali honit.
Pár minut nám to sice trvalo, ale nakonec jsme ho našli tady, jak se skrývá pod stolem.
- Kriste! - Snažili jsme se zjistit totožnost. Začal nám vyprávět verzi o tom,
- ...že je to nějaký test bezpečnosti. - Nede, ať mi to okamžitě dají dolů!
A my na to, že to je sice fajn, ale i tak musíme zavolat vašemu šéfovi.
A v tom se začal potit. Kde to je?
Ano, tady je to. "Partizonol 6.1".
- Nede, já ti to vysvětlím. - Drž hubu, Jeffe.
- Otevřeli jste to? - Ne.
- Měl to v rukou ještě někdo jiný? - Ne pane, jen my a podezřelý.
Podezřelý. Neexistuje žádný podezřelý.
Ty nejsi žádný podezřelý, že jo Jeffe?
Jsi malá podrazácká zmije, a tohle si ty smrade, setsakra odskáčeš.
- Dobře. Chci právníka. - Zapomeň na právníka, zmije. Ty potřebuješ síť,
protože mám v plánu vyhodit tu tvojí podrazáckou prdel z okna!
Je zóna na poschodí zabezpečená?
Jste si jistí, že tam není nikdo další?
Než se znovu zapne alarm, musí tam být absolutně prázdno.
- Jak dlouho to bude trvat? - 3 poschodí...
- 20 minut. - Jděte.
- Jděte. Hned teď. Udělejte co máte. - A co on?
Ten nikam neuteče. Jděte!
Dobře tedy. Za 20 minut jsme tady.
Hej, kam jdete!
Vraťte se!
Nenechávejte mě tu s ním! Slyšeli jste co řekl!
Hej! Myslím to vážně! Nede, no tak! Claire!
Tak fajn. Ty tu zůstaneš s Jeffem, já zajdu dolů a prohlédnu jeho kancelář.
- Nechceš to nahlásit? - Ne.
Musíme zařídit, aby se o tom nikdo...
- ...další nedozvěděl. - A co uděláme s tamtím?
To teď nech být.
Nehýbej s tím, nesahej na to, prostě si toho nevšímej. Dobře?
A hlavně se uklidni, jasný? Chci to nahlásit,
ale nejdřív musím zjistit, s kým máme tu čest.
Prostě hlídej pevnost. Jasné?
Vlasy jsou moc. Způsobí to to, že vrátí muži
jeho původní podobu. Jeho mužnost. Nesmějte se!
- Chlape, myslím, že jsi vážně... - Dovolíte? Promiňte?
Prosím vás, nesmějte se.
- Čau Rayi. - Nazdar. - Rayi, kde jsi byl, k čertu?
Řešil jsem nějaké interní věci na bowlingu.
Snažil jsem se ti dovolat. Kde máš mobil?
- Vybila se mi baterka. Kam jdete? - Na pizzu.
- Chceš i ty? - Ne děkuju. - Dobře tedy. - Jak chceš.
Tak co to je, chlapi?
- Co je to tajemství? - Tajemství?
Vlasy.
Poslouchej mě, Claire. Kašli na Neda.
Kašli na Tullyho.
Máš ty vůbec představu, jakou to má hodnotu?
Dokážou způsobit růst vlasů.
Oni dokážou obnovit růst vlasů. Tušíš vůbec, kolik bychom za to mohli dostat?
Jakou cenu by byli ochotní za to zaplatit?
Ještě nedodali žádné schéma, je to otevřená technologie.
Máme to tady, rovnou pod nosem. Je to hotový majlant. My jen... Claire!
Dobře. Počkej. Claire, počkej. Poslouchej mě.
Mezi námi byla vždycky jiskra. Sama to velmi dobře víš. A já--
Ola.
Jdeme na to.
Mám to.
- Kde je Dinesh? - Rovnou za tebou.
Dinesh. Dinesh!
- Získala to. Pojďme. Má to. - Co má?
Získala ten vzorec.
Je na 24. poschodí, v budově B & R.
Volala mi, chce nám to poslat.
- Která z těch kopírek je nejblíže? - Dej mi chvilku, Rayi
- Dej mi tu nejblíže. - Chviličku...
22, 23, vím, že tam něco je.
Lidi no tak, nemáme moc času.
"Lidské zdroje", 22. poschodí.
21-tka. Je tam kopírka. 21. poschodí. Zahraniční obchod. Někde to tu mám.
- Kam mám jít? - Ještě nevím. Vydrž chvíli.
- Kam jí mám poslat? - Pověz mi, že to máš. - Ano, najdu to.
21. poschodí. Lidské zdroje. Otevři to...
...a nadiktuj mi číslo kopírky.
Jsi v pořádku?
Ano.
Lidi!
Nemám moc času, Rayi.
Lidi, zmrvíte to! Povězte mi, kam jí mám poslat!
- 21, Ray! - 21. Dostaneš se na 21. poschodí?
- Hledej červenou. Cokoliv červené. - Mám červenou. Kroužek.
Jen jeden? Měl by tam být víc než jen jeden.
Ne. Je tu jen jeden. Nic víc nevidím.
- Je to číslo. Všechno jsou to jen čísla. - Počkat. Potřebuje místnost, jméno,
Cokoliv. Kam jí mám poslat?
Porovnej to s čísly, které jsem zakroužkoval. Musí to sedět.
- Co to děláš? - Počkej! Potřebuju tu knihu!
- Je už na cestě. Necháváme jí čekat. - Musím to najít!
- To číslo je MRI, je to tak? - Ano, MRI, 6-4-3-2...
- Je to vepředu? - Co tím myslíš, že vpředu?
- Podívej se do knihy. - Vždyť se tam dívám! Ale mám v tom bordel!
Ukaž... Vidíš? Tohle tady. Vepředu.
První strana.
Bude to fungovat? Jestli ne, povězte mi to raději hned teď.
- Vidím jen seznam jmen! - Vedle těch jmen. Přiřaď ta jména k číslům.
- Zvládneme to? - Vypadni do prdele, Rayi! Zbláznil jsi se? Polož ten telefon!
Tak fajn. Kam? Kam mám jít?
Sakra!
- Hej Rayi! - No tak. Rychle.
- Rayi! Hýbe se to pásmo? - Cože?
Skener 3 je napojený na "Ducha". Pásmo by se mělo hýbat.
- Vypadla mi linka. - Pověz mi, jestli to funguje! - Nemáme moc--
- Claire? - Co se to tam sakra děje? Zvládnete to, nebo ne?
Ano. Ne, ne, ne... Jsme v pohodě.
Jen mi zůstaň na lince... Ano, pásmo se hýbe.
Clenteen Edgar, Lidské zdroje, 21-tka.
C- L-E-N...
- Claire! - Nejsou tu žádná jména.
Ne, nevidím žádná jména.
Super! Rayi, jsem tam!
To je sice fajn, ale na kancelářích nejsou žádná jména. Kam má jít?
- Já nevím, Rayi. Jak to mám vědět. - Počkejte. Počkat!
Co to je? Co jsi našla?
Clenteen Edgar... LZ.
- 21. poschodí... - Kde? - Nevidím to.
- Je to jen seznam kanceláří. - Máš jeho telefon? - Cože? - Zavolej tam.
Zavolej na jeho telefon. Hned!
- Jsem tu. Jsem připravená. - Je tam. Našla to.
- Kolik stran? - Kolik to má stran?
- Jednu. Je to jen jedna strana. - Jedna.
Rayi, pohněte se. Musí to být hned. Nemůžeme víc čekat.
- Je připravená. Kde to vázne? - Už to bude!
Jdi tam. Vem si nějaké mapy. Najdi další kopírku.
- Proč? - Kdyby jsme potřebovali rezervu.
Už to skoro mám!
Hotovo! Můžeme! Stačí začít skenovat!
Do toho. Začni.
Nic tam není!
Prošlo to, ale nic tam není!
Lidi, co se to k čertu děje?
- Je to prázdné! - Do prdele.
- Mělo by to fungovat! - Zkus to ještě jednou.
Máme náhradní kopírku?
- Máme to. - Ano!
Dokázali jsme to.
Claire?
Bavíš se?
Kam jsi šla?
- Pozorovala jsem tě. - Kravina. Blbost! Ty...
Co se to tu sakra stalo?
Trošku se rozčílil.
Ona lže.
Něco udělala. Odešla!
Kde je ten vzorec?
- Nede, přísahám, že tu nebyla. Něco má za lubem. - Jasné.
Lidi shora to museli nahlásit.
Chlapi z bezpečnosti provozu jsou už na cestě. Jsme ve srabu.
Prošťourají to tu shora dolů.
Uniká ti pointa, Nede.
Ona někam odešla. Zahrává si s tebou. Ona lže!
Doprčic Nede, vždyť ty to takhle chceš!
Ano... Ne. Mám to tady. Držím to v ruce.
Ano. Dívám se na to.
Ne. To je len taková malá párty, aby jsme vypustili trochu páry.
Vůbec netuším, co to je. Je to logické...
...jelikož jsem nestudoval chemii.
Kde jsi teď? Kde si právě teď? Nikam nejdeš, nebo jo?
Dobře. Jdi! Jdi!
Poslouchej mě Duku, spoléhám na tebe. Jasný?
Jasný. Nikdo to nesmí vidět, slyšíš? Nikdo.
Ten vzorec zůstane schovaný a pod zámkem, dokud se zítra nevrátím.
Jasný. Rozumím. Dobře... Ano.
Duke!
Fantastické!
Čas na oslavu.
- Jsi v pořádku? - Ne.
Jsem ve srabu.
Nechal jsi mě ve štychu.
- Dopustili jste, aby mě nechal ve štychu. - Co to říkáš? Vždyť jsme uspěli.
Zanechala jsem tam stopy. Mám štěstí, že jsem se dostala z budovy.
Nemůžu se vrátit do práce, domů, jsem v totálním srabu!
- Zadrž... - Ani se neopovažuj!
- Co teda potřebuješ, Claire? - Co potřebuju?
- Co tak novou totožnost? - Duku. - Vydrž Rayi!
Ztratím se a dám vám vědět, kam mi máte poslat výplatu, plus prémii.
Která bude doufám větší, než čekám, protože tohle byla noční můra.
Co máš za problém?
Kopírka?!
Donutil mě lítat nahoru dolů po budově a hledat podělanou kopírku!
Ale účel to splnilo, je to tak?
Proč jsem to nemohla prostě odfaxovat?
Proč? Protože...
Povězte jí o tom. Po celé budově máme kopírky.
A vůbec, kdo v dnešní době používá fax?
Běhala jsem tam jako splašená a přemýšlela, co to k čertu dělám!
- Musela si to odtud dostat! - Existovalo 50 jednodušších...
- způsobů, jak to udělat! - Splnilo to účel, nebo ne? - Pro koho?
Pro tebe?
Byl s ním vůbec někdo, když přišel ten vzorec?
Byl s ním osamotě?
Mohl si udělat kopii?
- O co se to tu sakra snažíš? - Považuju to za "ne".
Ty si fakt nemocná.
- Hrabe jí. - Podívejte, já ho znám. Měla jsem vám to říct dřív,
- ale nemohla jsem, protože by to ohrozilo celý projekt. - On o tom ví.
- Ví o všem. - Je to tak Claire. Vím o vás.
A víš i o tom, že je na seznamu sledovaných osob CIA?
To je kravina!
Mimochodem, jak se vůbec dostal k tomuhle projektu?
My jsme tu už jak dlouho? Rok a půl?
Jakto, že se objevil 3 týdny před výplatou?
- Úspěšně jsem splnil úkol. - Jaký seznam sledovaných osob?
- Víš co? Kašli na to. - Ne.
- Skončila jsem. - Ale no tak Claire. Počkej!
Máš co jsi chtěl, Duku.
Radši se ale ubezpeč, že jsi jediný, který má to, co jsi chtěl.
Mně se to snad zdá.
Fakt neuvěřitelné.
Sám jsi to řekl. Nechal si jí příliš dlouho volnou ruku.
Pam?
Dinesh?
- Je to možné. - Lidi, to je šílené.
Přivedli jste mě do teritoria velké ryby,
pomohl jsem vám jí chytit a tohle je vaše odměna?
Tohle je naše vítězné kolečko? Co to děláš?
- Míníš mi prohledávat věci? - Ano.
- Bude to jen 5 minut. - Kvůli tomu?
- Kvůli ní? - Záleží na tom?
Duku.
Nic jsem neudělal.
Curych
O 12 hodin později
Pan Garsik, vítejte v San Diegu.
Vzpomínáš si na mě?
- Předpokládám, že Duke naletěl. - To ano.
- Počkala jsem... - Vidím.
U těch kupců, kteří čekají, jsem to sjednala na 35 miliónů.
Takže 17,5 pro každého?
Já nemám námitky.
Tak mi prosím pověz, že máš ten vzorec.
- Myslel jsem si, že ho máš ty. - Ptala jsem se tě první.
Ty jsi se mě ptala první?
Kdybych ti řekla, že tě miluju, změnilo by se něco?
Kdybys mi to řekla anebo kdybych ti to věřil?
Miluju tě.
Je to tak.
Nevím, proč bys mi měl věřit a proč by jsme měli vůbec něčemu věřit.
Ale stále sním o tom,
že by jsme to mohli jednou překonat.
Že budeme takoví, jací by měli lidé být.
Že si budeme důvěřovat, budeme k sobě upřímní...
- My nejsme jako ostatní lidé. - To velmi dobře vím. Myslíš, že to nevím?
Máš vůbec představu, jaké je to ubíjející, že jsi jediný muž,
který mě dokáže pochopit?
Podívej... Já vím, jaký jsi.
A i tak tě miluju.
Jestli zjistím, že to děláš proto, že nemáš ten vzorec...
...a myslíš, že já ano, budu kolosálně zklamaný.
Dobře.
Dobře, podívej. A co tak tohle...
Budu počítat do tří, a všechno co máme, vzorce, nevzorce,
- vyložíme na stůl, ať to jednou a pro vždy... - Mám ho.
- Řekla jsem, že budu počítat do tří. - Na co čekat? Jaký to má smysl? Miluju tě.
Neustále na tebe myslím.
Myslím na tebe dokonce i když jsi se mnou.
Dívám se na tebe...
...a nemůžu se tě nabažit.
Dívám se na tebe a myslím na to...
...že tato žena...
...ví, jaký jsem a i navzdory tomu mě miluje.
I já ho mám.
Je to velký sál? Jestli ano a nebude plno, bude to vypadat dost blbě.
- Hej, to byla otázka. - Promiňte. - Co se děje?
- V sále? - Ano. - Je plno. Všichni se sešli už před hodinou.
Doufám, že ti nohsledi vědí, co dělají. Vědí co dělají, že jo?
Všechno je připravené.
Protože se nemíním ztrapňovat, zatím co nebudou ještě připravení.
Všechno jde přesně podle plánu.
Mohla by jste přestat? Jsem krásný. Jasné?
Stačilo to. Děkuju.
Co tam máš tak důležitého? Na co tam tak zíráš?
Na Howarda Tullyho.
Na zítra ráno v 8:00 svolal v New Yorku výjimečnou tiskovou konferenci.
Vážené dámy, pánové, akcionáři!
Přivítejte prosím ve velkém stylu Equikromu muže,
kterého osobní vize a jeho vůle po vítězství
udělali z této společnosti lídra na trhu, kterým je dnes.
Přidejte se ke mě a přivítejte generálního ředitele Dicka Garsika.
Děkuji, děkuji!
Panenko na nebi. Děkuji velmi pěkně.
Vy jste se asi pomátli!
35 miliónů dolarů...
Tady jsou kódy na odšifrování zálohy.
Kódy na korespondenční telegrafické převody.
Čísla účtů a autorizovaný rozvrh plateb.
Všichni z vás, kteří mě znají, můžete potvrdit, že...
...bytostně nesnáším 3 věci. Nemám rád jakékoli spory.
Nesnáším, když jsem středem pozornosti.
Ale určitě víte, že ze všeho nejvíc nasnáším unáhlenost.
Přátelé, posledních pár let pracovala naše vysoce utajená...
...speciální jednotka pro výzkum na něčem, co rádi nazýváme...
..."Projekt Sampson".
Určitě víte, jací jsou vědci, že?
Neustále opakují věci typu: "Prosím tě Dicku,"
"zpomal! Buď trpělivý! Buď opatrný, Dicku!"
"Dicku prosím tě, ještě jsme přece nezveřejnili naše výsledky! Dicku!"
A řekl jsem jim: "Na to vám kašlu!?"
Ne! Řekl jsem jim: - "Kašlu na to..."
"...že nemáme nic potvrzené!"
Řekl jsem jim: "Víte co lidi?"
"Mám setkání se svými akcionáři,
a tito lidé mají právo vědět,
o skvělé budoucnosti a plánech, které čekají tuto společnost!"
Přátelé, rád bych vám dnes oznámil, že...
právě probíhá stadium finálních testů,
bezpečného...
...neschváleného šampónu na domácí použití.
Je to výrobek...
...který může vrátit život odumřelým vlasovým kořínkům.
Dámy a pánové, akcionáři, ano!
Equikrom je v cílové pásce s vynalezením...
...léku proti plešatosti!
Dokázali jsme to!
Budete ho potřebovat! A já též!
Nějaký problém?
- Vy nás zkoušíte? - Promiňte?
Anebo si možná myslíte, že je to vtipné?
Asi vám nerozumím.
Ano, asi ne.
Tento vzorec...
...je jen obyčejný běžný pleťový krém.
Promiňte, mléko.
Před deseti dny.
- Promiňte, já jen... - Ty jen co?
Nějak si nemůžu vzpomenout.
Pěkný pokus.
Trochu profesionální zdvořilosti by nezaškodilo. Ubylo by na trapnosti.
Odkud vás jako znám?
Odkud mě znáš? Hraješ pěkně drsnou hru. Věř mi.
Mnohokrát jsem přemýšlel o tom, jaké by to bylo. Kde se to stane,
co mi povíš, co povím já, ale...
nikdy...
Čekám na pomoc, jak ti to vyhovuje.
Promiň, zamyslela jsem se.
Dobře... Takže?
- Chceš začít znovu? - Ne ne, pokračuj tam, kde jsem skončil.
Můžu se trošku napít?
Pokračuj.
- Očividně jste si mě s někým spletl. - O tom pochybuju.
Jména mi nikdy nešla, měla by, zkoušel jsem to. Paměť na tváře je lepší.
Známka tak B, B-.
Ale v čem jsem dobrý, jsou lidi, se kterými jsem chrápal.
- To je moje silná stránka. - Špatně.
- Bylo to dokonalé! - "Lidi, se kterými jsem spal."
A líbí se mi "Tradičně".
- Co tím myslíš? - "To je moje tradičně silná stránka".
Lidi, se kterými jsem spal. To je moje tradičně silná stránka.
Pokračuju: "Podívejte, teď vážně. Nevím, za koho mě považujete, ale..."
Nemíníš to říct takhle, že ne?
- Cože? - Musíš se oduševnit.
Nedej bože mě chceš sekýrovat?
Chceš tam zítra jít a způsobit, že tě nebudou slyšet?
- Ty mě buzeruješ! - Ne, jen jsem trochu...
...upustil uzdu mým velitelským choutkám.
Pojď sem a zopakuj to.
Claire no tak. Za míň než 12 hodin půjdeme na ostro.
Já vím! Ale celá tahle záležitost mě nutí myslet na Řím.
Když myslím na Řím, myslím na tebe a...
- Projdeme si to ještě jednou. - A když myslím na tebe,
sotva se dokážu soustředit na slovíčka.
- Ještě jednou a bez pomoci. - Nejsem si jistý, jestli to umíš.
- Ty víš, že to umím. - Tak se předveď.
Ty se předveď!
Podívej... Uděláme dohodu.
Projdeme si to ještě jednou, ale se scénářem.
Jestli mě miluješ, uděláš to i bez něj. Hned teď.
Dobře. Kvůli práci. Bez pomoci...
- Vzpomínáš si na mě? - Jasně. Samozřejmě. My jsme...
- Už je to dlouho, že? - Ano. Já...
- Promiňte, já jen... - Ty jen co?
Jaksi si nemohu vzpomenout.
Pěkný pokus.
Prosím?
Dokonalé. Jsou dokonalí!
Znamená to, že akce začíná, pane?
Klidně můžeme strávit čas dalším hledáním někoho adekvátnějšího na tuhle past,
ale nikoho lepšího bychom nenašli.
Jsou dokonalí.
- Jen najděte způsob, jak začneme. - Jen se ptám. Ujistíme se,
že najde tu řeč. Pracovní verzi.
Dostane se k ní ještě dnes odpoledne.
Ale stále by jsme to mohli ještě pozastavit, aby jsme to utužili.
Howarde, jakmile to spustíme, hra začne. Bude nemožné vzpomenout si na pravdu.
Ne ne ne, žádné další zdržování. Takže...
- Je to všechno? - Ano pane. Co se týká projevu...
Tady je vaše finální verze.
...že podrobnosti a samotná existence tohoto projektu musí být starostlivě chráněné.
Pracovní verze, se kterou jsme vás minulý týden připravovali, je ve hře.
Hotovo. Vypadá to dobře.
Ani je nemůžu rozeznat. Který je ten nový?
Kvůli Dunwoodyho složce služebních cest jsme nahráli...
...přibližně 200 falešných cestovních záznamů.
Formavale? Ani sám nevím. Něco s biotechnologiemi.
Auta, letadla, hotely... Všechno.
- Zahrabali jsme to do existující složky. - A když začnou kopat?
- Najdou Ronnyho. - Ano. Čeká na mě letadlo,
se kterým ihned jak skončíme, odletím na Bahamy.
Tohle je moje školní ročenka.
A kopie.
Musíte se tady přestat flákat a dostaňte mi toho chlapa.
Takže jsme spojili Ronnyho minulost z před dvou let
s naší vymyšlenou historkou.
Rozsvítili jsme a slyšeli jsme nějaký rachot, tak jsme ho začali honit.
Pár minut nám to sice trvalo, ale nakonec jsme ho našli tady, jak se skrývá pod stolem.
Cesty dolů na jih, záznamy o akvizici s Formavale,
půlnoční vykládaní, všechno je tady, připravené na odpal.
Skvělá práce. Inspirativní. Fantastická.
Tohle je větší legrace, než kdyby to bylo doopravdy.
10 dní. To je náš konečný termín.
Za 10 dní má Garsik setkání s akcionáři.
Zapalte rozbušku a hra může začít.
Nedělej to.
- Co nemám dělat? - Neříkej to.
- Co nemám říkat? - Vím na co myslíš.
Přemýšlíš, jestli jsem ti dala falešný vzorec.
Myslíš si, že mám ten pravý schovaný na nějakém jiném místě.
To je zvrácené... Dokonce i na tebe.
Napadlo tě to?
Proto jsem si koupil takový velký kufr.
Protože bych to v životě neudělala.
Protože mě miluješ.
Přesně tak.
Pan Koval a paní Stenwicková?
Čti!
Pozdrav od Howarda Tullyho.
Nechali jsme se obalamutit jako malé děti, že?
To ano.
Muselo to začít už dávno.
- Velmi. - Hodně dávno.
- Na absolutně profesionální úrovni. - Impozantní.
- Vždyť... - Ano.
Aspoň že máme jeden druhého.
Je to dost zlé, že?
- Ano, tak trochu. - Nemyslela jsem... - Já vím.
Nemůžu dýchat.
- Budeš v pořádku. - Kdy?
Hned jak se probudíme v Římě.
V Římě bych se mohla probouzet celou věčnost.
To zní jako plán.
překlad z odposlechu larelay ze slovenštiny radmas
tvorba časování Marty korekce lorsson